Engsli+Helga

Bine ati venit pe pagina mea! Home Calendar Clasa Teme

orar CDS Activitate detaliata Bibliografie media type="youtube" key="lLxihTAv0Gk" height="187" width="336" align="center"



//**Interdisciplinaritatea**//

> unui proiect interdisciplinar. > interdisciplinar, poate inhiba sau prejudicia contribuţia ştiinţifică nouă a cercetării interdisciplinare. Într-un colectiv interdisciplinar o disciplină ştiinţifică nu trebuie considerată „superioară” faţă de celelalte sau contrapusă acestora.
 * 1) Interdisciplinaritatea rezultă din procesul de combinare şi integrare a diferitelor discipline, împreună cu metodologiile şi ipotezele lor de lucru. Aceasta implică trecerea frontierelor tradiţionale dintre ştiinţe şi combinarea tehnicilor lor în efortul de a atinge un obiectiv comun. Metodologiile şi ipotezele care aparţin unor discipline diferite sunt conectate şi modificate pentru a se adapta la nevoile de cercetare, construind noi instrumente care să permită investigarea unor subiecte dificile, care depăşesc posibilităţile unei singure discipline.
 * 2) Interdisciplinaritatea presupune participarea cercetătorilor şi profesorilor din mai multe domenii ale ştiinţei, în scopul realizării unor obiective comune sau al soluţionării unor probleme complexe care nu pot fi în mod satisfăcător cercetate doar de un singur domeniu al ştiinţei.
 * 3) Interdisciplinaritatea implică studierea unui fenomen (domeniu) din mai multe puncte de vedere interferente, pe baza unor metode complementare şi, de regulă, are ca rezultat generarea a noi instrumente de analiză şi previziune pentru a înţelege mai bine fenomenul respectiv. Aşadar, obiectivul comun al înţelegerii, analizei şi previziunii unui anumit subiect reclamă, în virtutea criteriului interdisciplinarităţii, asocierea diferitelor metodede cercetare ştiinţifică, specifice anumitor discipline. Tocmai din acest motiv, programele de cercetare interdisciplinare se bazează pe opinia unanim acceptată potrivit căreia disciplinele ştiinţifice tradiţionale sunt incapabile să soluţioneze o problemă majoră cu care în prezent se confruntă ştiinţa.
 * 4) Interdisciplinaritatea este considerată şi ca o soluţie la efectele negative pe care le poate genera specializarea excesivă. Vremea enciclopediştilor a trecut şi, în prezent, dat fiind marele volum de cunoaştere acumulat în toate domeniile ştiinţei, noutăţile şi recunoaşterea în carieră se bazează pe specializare profesională acercetătorilor care devine tot mai îngustă, dar capătă profunzime. Interdisciplinaritatea vine să suplinească eventualele neajunsuri ale specializării în ştiinţă, oferind posibilitatea cooperării, consultării şi potenţării reciproce între specialişti din diferite domenii, capacitate de ţeluri, obiective şi probleme comune care transced disciplinele ştiinţifice printr-o serie de provocări generale. Rezultatul colaborării interdisciplinare constă în identificarea de noi soluţii, metode, mecanisme şi instrumente de cercetare pentru una sau mai multe dintre disciplineleştiinţifice, ca urmare a complementarităţii induse dintre acestea.
 * 5) Proiectele de cercetare interdisciplinare se bazează pe cercetători din diferite discipline şi profesii angajaţi să creeze şi să aplice noi cunoştinţe, lucrând împreună ca părţi interesate egale pentru a soluţiona o problemă comună sau a realiza un obiectiv complex comun tuturor participanţilor. Principala şi prima problemă a colectivelor interdisciplinare constă în identificarea, conturarea noilor cunoştinţe sau subdiscipline ştiinţifice, care să excludă perimetrul celor preexistente. O astfel de provocare, pe cât de complexă pe atât de dificilă, presupune interacţiunea eficientă şi cooperarea foarte strânsă a specialiştilor din mai multe domenii ale ştiinţei pentru identificarea şi consolidarea noilor cunoştinţe/subdomenii ale ştiinţei. Membrii colectivelor de cercetare interdisciplinară au calificare profesională în unul sau mai multe domenii ale ştiinţei, precum şi abilitate şi experienţă de interacţiune, cooperare într-un spaţiu multidisciplinar, premisele necesare pentru identificarea de noi subdomenii, probleme, aspecte ale ştiinţei.
 * 6) Proiectele interdisciplinare se caracterizează printr-o cooperare intensă între cercetătorii participanţi care trebuie să manifeste o atitudine proactivă şi receptivă faţă de celelalte discipline cu care face interfaţă propria disciplină, renunţând la tendinţa de a considera neatacabile preceptele şi legităţile domeniului ştiinţific în care cercetătorul respectiv este specializat. Ei trebuie să învingă barierele care percep noul domeniu interdisciplinar ca o ştiinţă „soft” lipsită de rigoarea şi vigoarea unei discipline mature cu experienţe teoreticometodologice şi practice îndelungate. Din această cauză, prin noutatea, fragilitatea şi vulnerabilitatea specifice oricărui început al afirmării ştiinţifice, domeniul interdisciplinar întâmpină obstacole serioase în ceea ce priveşte prestigiul şi soliditatea carierei, obţinerea de fonduri, promovarea şi sprijinirea prin mix-uri de politici necesare. Gradul ridicat de risc şi vulnerabilitate al unui proiect de cercetare interdisciplinară face ca unii evaluatori să aibă reţineri în acordarea unor punctaje mari proiectelor interdisciplinare. Pe de altă parte, înşişi evaluatorii pot fi necalificaţi pentru a înţelege valoarea şi metodologia
 * 1) Cercetările interdisciplinare au nevoie de un anumit grad de autonomie în derularea lor. Orice „coordonare imperativă” sau „dominare îngustă” a uneia dintre disciplinele ştiinţifice tradiţionale, participante la un proiect