Barna+Irina

=__PORTOFOLIU MODUL B __=

= 1. Un program de intervenție personalizat pentru un elev cu dificultăţi de învățare (PIP) =

 = 2. Proiect didactic bazat pe instruirea diferentiata =

= =

= 3. Proiectarea unei activităţi în cadrul disciplinei, pentru elevi capabili de performanţă =



= 4. Modele de bune practici în instruire diferenţia =



= =

= =

--acesta este materialul pentru evaluare

media type="youtube" key="t_j3MvZPvJA" height="315" width="420"

Interdisciplinaritatea în cadrul unui CDŞ-factor de motivaţie pentru o învăţare de calitate

** Societatea ** în care trăim şi în care vor trăi copiii pe care îi pregătim are nevoie de oameni care să gândească interdisciplinar, care să treacă cu uşurinţă de la un domeniu la altul şi care să-şi îndeplinească cu succes rolurile sociale pentru care sunt pregătiţi. Un î**nvăţământ interdisciplinar** poate să-i ajute pe copii să dobândească o privire de ansamblu asupra vieţii şi universului, să asimileze mai temeinic valorile fundamentale şi să distingă mai uşor scopurile de mijloace. Conexiunile **interdisciplinare** nu sunt univoce, în sensul că fluxul de informaţii, are o singură direcţie spre o anumită activitate; comunicarea se desfăşoară în ambele direcţii, de la un tip de activitate la altul şi invers. **Abordarea interdisciplinară** porneşte de la ideea că nici o disciplină de învăţământ nu constituie un domeniu închis, ci se pot stabili l**egături intre discipline**. Practic, **interdisciplinaritatea** apare ca necesitate a depăşirii limitelor creatoare de cunoaştere, care a pus graniţe artificiale între diferite domenii ale ei. Argumentul care pledează pentru interdisciplinaritate constă în aceea că oferă o imagine integrată a lucrurilor care sunt analizate separat. Prin **interdisiciplinaritate** se creează: acoperirea rupturilor dintre discipline. **Autosuficienţa** şi caracterul închis al disciplinelor au creat “pete albe” pe harta cunoaşterii, formate între discipline, ori au condus la izolarea şi la lipsa corelaţiilor între conţinuturile diverselor discipline ( scop epistemologic şi pedagogic). ** Rezolvarea de probleme ** poate fi considerată cea mai importantă forţă motrice a integrării, datorită relevanţei sale practice. Problemele cu care ne confruntăm în viaţa profesională, socială sau personală impun judecăţi şi decizii care nu sunt, de regulă, limitate în jaloanele disciplinare. Aceste probleme au un caracter integrat, iar rezolvarea lor impune corelaţii rapide şi semnificative, sinergie şi actiune contextualizată ( scop social şi pedagogic). În mod tradiţional, **conţinutul disciplinelor şcolare** a fost conceput cu o accentuată independenţă a unor discipline faţă de altele, adică fiecare disciplină de învăţământ să fie de sine stătătoare. Astfel, cunoştinţele pe care elevii le acumulează, reprezintă cel mai adesea un ansamblu de elemente izolate, ducând la o cunoaştere statică a lumii. Aceste aspecte sunt în contradicţie cu varietatea mare a legăturilor şi interacţiunilor dintre fenomene şi cu caracterul dinamic al acestora. În **aria curriculară Matematică** şi ştiinţe ale naturii, interdisciplinaritatea este absolut obligatorie, având în vedere aplicabilitatea directă în practică a chimiei, fizicii, biologiei şi matematicii. Interdisciplinaritatea în cadrul acestei arii curriculare înseamnă studii şi acţiuni în planul conţinuturilor şi al metodologiilor, care să ofere cunoaşterea fenomenelor în dinamica lor, deschizând calea spre sinteze generalizatoare.Succesul în activitatea tinerilor este posibil, numai dacă aceştia pot să coreleze interdisciplinar informaţiile obţinute din lecţii. Pentru realizarea unei bune **interdisciplinarităţi** se impun câteva exigenţe : - profesorul să aibă o temeinică cultură generală; - profesorul să cunoască bine metodologia obiectului său de specialitate, dar şi a celorlalte obiecte din aria curriculară; - elevii sa fie conştientizaţi de existenţa interdisciplinarităţii obiectelor de învăţământ; - realizarea unor programe care sa includă teme cu caracter interdisciplinar. . În condiţiile actuale, în care profesorii trebuie să creeze programe, realizând C.D.S., interdisciplinaritatea în cadrul unei arii curriculare poate constitui un punct de plecare. Având in vedere cele arătate mai sus, consideram ca interdisciplinaritatea constituie un principiu ce trebuie aplicat, o modalitate de gândire si acţiune, ce decurge din evoluţia ştiinţei si a vieţii economico-sociale Formarea **viziunii interdisciplinare** asupra lumii şi în acelaşi timp formarea elevilor pentru a fi apţi să realizeze abordări de acest fel, necesită apelul la modalităţi de lucru care prilejuiesc exersarea principalelor procese ale gândirii, fără de care nu este posibilă cunoaşterea multiplelor şi variatelor interdependenţe dintre fenomenele lumii reale

.