Jurj+Paraschiva

=__PORTOFOLIU MODUL B __= = 1. Un program de intervenție personalizat pentru un elev cu dificultăţi de învățare (PIP) =  = 2. Proiect didactic bazat pe instruirea diferentiata =

= =

= 3. Proiectarea unei activităţi în cadrul disciplinei, pentru elevi capabili de performanţă =

 = 4. Modele de bune practici în instruire diferenţia =





-- acesta este materialul pt. evaluare media type="youtube" key="1Z1UMwYJuW8" height="315" width="420"

"Interdisciplinaritatea in cadrul unui CDS-factor de motivatie pentru o invatare de calitate"

** Motto ** : ** „ ** Educaţia are dificila misiune de a transmite o cultură acumulată de secole, dar şi o pregătire pentru un viitor, în bună măsură imprevizibil” (Jacques Delors) Un învăţământ interdisciplinar poate să-i ajute pe copii să dobândească o privire deansamblu asupra vieţii şi universului, să asimileze mai temeinic valorile fundamentale şi să distingă mai uşor scopurile de mijloace. Conexiunileinterdisciplinarenu sunt univoce, în sensul că fluxul de informaţii are o singură direcţie spre o anumită activitate; comunicarea se desfăşoară în ambele direcţii, de la un tip de activitate la altul şi invers.  Abordarea interdisciplinarăporneşte de la ideea că nici o disciplină de învăţământ nu constituie un domeniu închis, ci se pot stabili legături intre discipline. În condiţiile actuale, în care profesorii trebuie să creeze programe, realizând C.D.S.,interdisciplinaritatea în cadrul unei arii curriculare poate constitui un punct de plecare. Având in vedere cele arătate mai sus, consider ca interdisciplinaritatea constituie un principiu ce trebuie aplicat, o modalitate de gândire si acţiune, ce decurge din evoluţia ştiinţei si a vieţii economico-sociale. Realizarea interdisciplinarităţii presupune aportul creator al profesorului. Aceasta se poate manifesta astfel:- la nivelul autorilor de planuri, programe şi manuale şcolare, teste sau fişe de evaluare a performanţelor elevilor, care pot avea caracter disciplinar sau interdisciplinar;- la nivelul profesorilor în procesul didactic de învăţare şi evaluare, în activităţileextradidactice şi alte activităţi specifice. Formarea  viziunii interdisciplinare asupra lumii şi în acelaşi timp formarea elevilor pentru a fi apţi să realizeze abordări de acest fel, necesită apelul la modalităţi de lucru care prilejuiesc exersarea principalelor procese ale gândirii, fără de care nu este posibilă cunoaşterea multiplelor şi variatelor interdependenţe dintre fenomenele lumii reale. Actualaprogramă şcolară a fost elaborată din perspectiva trecerii de la modelul de proiectare curriculară centrat pe obiective la modelul centrat pe competenţe.  Competenţelecheiesunt definite ca fiind ansambluri de cunoştinţe, deprinderi şi atitudini care trebuie dobândite, respectiv formate elevilor în cadrul acestui proces şi de care fiecare elev are nevoie pentru împlinirea şi dezvoltarea personală, pentru cetăţenia activă, pentru incluziune socială şi pentru angajare pe piaţa muncii. Structurarea acestor competenţe cheie vizează atât unele domenii ştiinţifice, precum şi aspecte interdisciplinare şi transdisciplinare, realizabile prin efortul mai multor arii curriculare. Asfel, interdisciplinaritatea, în condiţiile actuale ale desfăşurării procesului de învăţământ, se impune ca o direcţie principală a "renovării" activităţii profesorilor, atât în ceea ce priveşte conţinutul lecţiilor, cât şi metodele şi strategiile de lucru.  Promovarea interdisciplinarităţiiconstituie un element definitoriu al progresului cunoaşterii. Astăzi disciplinele sunt invadate de un gigantism care le înbuşă, le abate de la rolul lor simplificator şi le inchide în impasul hiperspecializării. Inconvenientele tot maievidente ale compartimentării, necesitatea din ce în ce mai manifestă a unor perspective globale şi contestarea unui devotament faţă de obiect care face ca omul să fie uitat, au dus treptat la conceperea şi la promovarea aceea ce s-a numit interdisciplinaritate. ** Societatea ** în care trăim şi în care vor trăi copiii pe care îi pregătim are nevoie de oameni care să gândească interdisciplinar, care să treacă cu uşurinţă de la un domeniu la altul şi care să-şi îndeplinească cu succes rolurile sociale pentru care sunt pregătiţi. <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 16px; text-align: justify;"> **Abordarea interdisciplinară** porneşte de la ideea că nici o disciplină de învăţământ nu constituie un domeniu închis, ci se pot stabili l**egături intre discipline**. <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 16px; text-align: justify;"> În mod tradiţional, **conţinutul disciplinelor şcolare** a fost conceput cu o accentuată independenţă a unor discipline faţă de altele, adică fiecare disciplină de învăţământ să fie de sine stătătoare. Astfel, cunoştinţele pe care elevii le acumulează, reprezintă cel mai adesea un ansamblu de elemente izolate, ducând la o cunoaştere statică a lumii. Aceste aspecte sunt în contradicţie cu varietatea mare a legăturilor şi interacţiunilor dintre fenomene şi cu caracterul dinamic al acestora. <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 16px; text-align: justify;"> În **aria curriculară Matematică** şi ştiinţe ale naturii, interdisciplinaritatea este absolut obligatorie, având în vedere aplicabilitatea directă în practică a chimiei, fizicii, biologiei şi matematicii. Interdisciplinaritatea în cadrul acestei arii curriculare înseamnă studii şi acţiuni în planul conţinuturilor şi al metodologiilor, care să ofere cunoaşterea fenomenelor în dinamica lor, deschizând calea spre sinteze generalizatoare.Succesul în activitatea tinerilor este posibil, numai dacă aceştia pot să coreleze interdisciplinar informaţiile obţinute din lecţii. <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 16px; text-align: justify;"> Fo<range type="comment" id="365640">r marea **viziunii interdisciplinare** asupra lumii şi în acelaşi timp formarea elevilor pentru a fi apţi să realizeze abordări de acest fel, necesită apelul la modalităţi de lucru care prilejuiesc exersarea principalelor procese ale gândirii, fără de care nu este posibilă cunoaşterea multiplelor şi variatelor interdependenţe dintre fenomenele lumii reale.